150 let od narození českožidovského humanisty a filosofa Jindřicha Kohna
Ve čtvrtek 7. března uplyne 150 let od narození vůdčí osobnosti předválečného českožidovského hnutí, filosofa Jindřicha Kohna.
Jindřich Kohn se narodil v Příbrami 7. března 1874 v židovsky tradiční, česky vlastenecké rodině. Po ukončení gymnázia absolvoval v Praze právnickou fakultu a nastoupil praxi advokáta. Nebýt antisemitské Hilsnerovy aféry na přelomu 19. a 20. století, snad by ani nevstoupil do veřejného života. Nacionální protižidovská štvanice se však stala výzvou jak jeho židovství, tak bytostnému češství. Začal spolupracovat s Tomášem Garriguem Masarykem, po vzniku Československa stál u zrodu Masarykovy sociologické společnosti. Jako přesvědčený stoupenec samostatné republiky přispíval k posílení její demokracie, ale nejvýrazněji svůj život spojil s českožidovským hnutím.
Jindřich Kohn jako vůdčí osobnost jeho poslední generace, autor přednášek a statí, shrnutých později do objemného souboru Asimilace a věky, neusiloval jen o symbiózu češství a židovství. Takové prolnutí totiž považoval jen za součást všeobecné dějinné humanizace lidstva. Humanismus založený na propojení křesťanství s antikou nacházel v prvním tisíciletí po jeho vzniku. Feudalismus a pustošivé války mu byly poté, nehledě na vzestup vědění, dokladem barbarizace. Následná pokračující krize dovršená první světovou válkou však již měla v dalším období vyústit v sebepoznávání na cestě k všelidské vzájemnosti.
Tomuto pojetí odpovídal i Kohnův koncept démosofie, tedy moudrosti pro lid. Ať již Čech, žid, každý člověk se měl stát aktivním spolutvůrcem dějin a v tomto duchu se Jindřich Kohn angažoval i jako předseda československé sekce Panevropské unie, hnutí za sjednocení starého kontinentu.
Ohledně češství a židovství měl jasno. „Kdo prožívá své češství židovsky, nechť zve se židem,“ řekl. „Kdo prožívá své židovství česky, jest Čechem. Chraňme oba směry, ryzost svých posledních úmyslů.“
V souběžném směřování Čechů a židů, které ovšem nahlížel jako společenství náboženské a kulturně-politické, nikoliv jako národ, přitom Jindřich Kohn nalézal i další souvislosti. Přirozené spolubytí tak nacházel i mezi křesťanstvím a židovstvím. Vždyť, jak se také vyjádřil: „Komenský mohl vytvořit českost, když se sloučil duševně s židovskými proroky.“ A společné české a židovské paralely spatřoval Jindřich Kohn i historicky. „Národ český je kus lidstva, které kráčelo a kráčí ze slávy přes úpadek k obrození,“ soudil. „To je a také byla dráha židovstva.“
Jindřich Kohn zemřel v Praze 12. března 1935, když ještě za jeho života bylo zřejmé, že s přízrakem agresivního nacismu s jeho nacionalismem, rasismem a antisemitismem zůstane přání světa všelidské humanity utopií. Obětí takového nenapraveného, krutého světa se po několika málo letech stala v plynové komoře Osvětimi Kohnova manželka a dcera.
Související
-
80 let od vyvraždění rodinného tábora v Osvětimi, Ivan Kraus 85letý a českožidovský Jindřich Kohn
V noci z 8. na 9. března uplyne 80 let od vyvraždění rodinného tábora v Osvětimi. Spisovatel a herec Ivan Kraus oslavil 85. narozeniny. A kdo byl Jindřich Kohn?
Více z pořadu
E-shop Českého rozhlasu
Víte, kde spočívá náš společný ukrytý poklad? Blíž, než si myslíte!
Jan Rosák, moderátor
![slovo_nad_zlato.jpg slovo_nad_zlato.jpg](https://olomouc.rozhlas.cz/sites/default/files/styles/cro_3x2_mobile/public/images/19c0a47caca04bb76b27ba3edcdf74cd.jpg?itok=1i0_J3I_)
![](https://olomouc.rozhlas.cz/sites/default/files/styles/cro_1x1_mobile/public/images/e2afc965669332fc5318f1eaa402a4b5.jpg?itok=i3X2CUFb)
Slovo nad zlato
Víte, jaký vztah mají politici a policisté? Kde se vzalo slovo Vánoce? Za jaké slovo vděčí Turci husitům? Že se mladým paním původně zapalovalo něco úplně jiného než lýtka? Že segedínský guláš nemá se Segedínem nic společného a že známe na den přesně vznik slova dálnice? Takových objevů je plná knížka Slovo nad zlato. Tvoří ji výběr z rozhovorů moderátora Jana Rosáka s dřívějším ředitelem Ústavu pro jazyk český docentem Karlem Olivou, které vysílal Český rozhlas Dvojka.